Grænsen til Mongoliet ligger på den anden side af de spor der.
- Kan vi krydse den et andet sted? - Den er sådan her alle steder.
Han har ret. Vi venter til i nat.
- Hvad? - Jeg kigger bare.
Lad være.
- Valka? - Hvad?
Hvorfor har du røvhuller tatoveret på brystet?
Du burde have dem på røven, så du kan sidde på dem, når du skider.
Synes du, det er skægt? De er store mænd.
- Valka! - Ved du ikke, hvad Stalin betyder?
Stålmanden. Han tager fra de rige og giver til de fattige.
Ja, selvfølgelig gør han det.
Og så tager han dem begge to og sætter dem i en gulag i 25 år.
Pas på, ravneføde.
Tak for gæstfriheden, Moder Rusland, men jeg kommer ikke igen.
Du ved godt, de vil fange dig.
Fængsel er ikke så slemt.
Gæld er skidt, men der er mange fængsler. De finder mig ikke.
Hvad med Amerika?
Det er ikke noget for mig. " Frihed" .
Jeg ville ikke ane, hvad jeg skulle stille op med den.
Vi må sige farvel, ulven og mig.
Du har ikke brug for ham mere.
Held og lykke, Valka.
Farvel, Janusz.
Se. Kan du se?
- Når vi derhen inden i aften? - Ja, det tror jeg.
- Hvad skal vi så? - Så skal vi spise.
- Godt. - Og vi skal sove.
Vi klarede det.
Mister.
De er kommunister.
Så er det også nået hertil.
Det forandrer alting.
Vi kan ikke skjule os nogen steder.
Det er et buddhistisk tempel. Måske vil de give os husly.
- Måske samarbejder de med styret. - Det er risikofyldt.
Hvad er der sket her?
Det samme, som der er sket i Rusland.
Kirker blev lukket.
Præster blev skudt eller smidt i lejre.
Religion blev forbudt.
De kom til min kirke i Letland.
De ødelagde alting, ligesom her.
Jeg tog tilbage dertil om natten.
Der stod en enkelt soldat på vagt.
Han var kun en knægt.
Jeg kvalte ham, -
- indtil hans øjne stod ud af hovedet på ham.
På en eller anden måde vidste Valka det.
Han vidste, jeg havde slået nogen ihjel i koldt blod.
- Hvor langt væk ligger Kina? - Det ved jeg ikke.
Måske 5-600 kilometer stik sydpå.
600 kilometer?
- Er Kina frit? - De kæmper mod japanerne.
Efter Kina kommer Tibet. Vi kunne tager til Lhasa.
Hovedstaden.
- Vi kan tage til Tibet. - Over bjergene?
- Til Indien? - Ja.
Ja. Det er i orden.
Hvad taler I om?
At gå gennem Tibet hen over bjergene og ind i Indien.
- Hvilke bjerge? - Himalayabjergene.
Vi kan slutte os til briterne og kæmpe.
Hen over bjergene?
Hvordan det? På et flyvende tæppe?
Hvordan?
Vi går.
Forsigtig.
Kom nu. Vågn op.
Jeg havde en vidunderlig drøm. Jeg skulle lige til at spise noget salt.
Jeg kunne næsten smage det. Jeg vil bare gerne tilbage til drømmen.
Det er en meget enkel opskrift. Bare lidt rosmarin og muskatnød.
- Muskatnød? Hvad med saltet? - Det kommer vi til.
Tilsæt olien og lad det marinere, mens du gør kyllingen klar.
- Det er her, saltet kommer ind. - Fint.
Du gnider det ind i kyllingens skind.
- Men med dobbelt så meget salt. - Nej, så bliver den alt for salt.
- Jeg er ligeglad. Mere salt. - Jeg vil ikke ødelægge den.
- Dobbelt så meget salt. - Nej.
- Tomasz. - Nej.
Forhold jer i ro. Nej, du må ikke løbe!
Smil.
Smil, alle sammen.
Goddag, goddag.
- Russere? - Nej. Amerikaner.
- Lhasa? - Ja. Lhasa. Tibet.
- Pilgrimme? - Ja.
- Ingen heste? - Vi har ikke råd til heste.
- Kone? - Nej. Datter.
Godmorgen.
Syd er den vej.
- Skal vi spise den der? - Det er enten den eller fisk.
- Den ligner en fuglerede. - Den beskytter mod solen.
Prøv den her til fødderne.
Syd. Kom så. Vi fortsætter.
Nej, det er en luftspejling igen.
Vi har ikke mere vand. Der er træer derovre.
Hvis der er træer, er der vand.
Men det er østpå. Vi skal mod syd.
- Men vi er nødt til at prøve. - Vi skal fortsætte mod syd.
- Ellers dør vi alle sammen. - For fanden. Vi er ved at dø.
- Vi er allerede ved at dø. - Stop.
Det er en luftspejling! Det er bare en luftspejling.
Der er ikke fugle over luftspejlinger.
Der er ikke fugle over luftspejlinger!
Det er en brønd!
Drik ikke for meget, for så bliver I syge.
- Her er der i det mindste vand. - Men her er ingen mad.
- Måske kommer der nomader forbi. - Hvornår?
- I næste uge? Næste måned? - Lad os blive her et par dage til.
Uden mad bliver vi bare svagere.
Måske for svage til at gå.
Jeg ved ikke. Efter de sidste dage her ...
Jeg ved ikke, om jeg kan klare det igen.
Det var et mirakel, vi fandt den her brønd.
Kan vi regne med et mirakel til? Janusz?
Giv mig en masse.
Vent, vent!
Kom så, Tomasz.
Hatten, tak.
Længere ned.
Løb! Løb!
Tilbage! I dækning!
Irena.
Lidt tørret fisk.
Tak.
Her.
- Kan du finde tilbage til brønden? - Det var langt ude af kurs.
Langt mod øst.
Der er ingen kendetegn her.
Jeg ville aldrig kunne finde den.
Når jeg hjalp min far i markerne, suttede vi på småsten.
Så følte man sig mindre tørstig.
Janusz.
Solstik?
Jeg er en ulempe for jer.
Nej nej.
Gør det ondt?
Nej, overhovedet ikke.
De må være hævede, fordi jeg har gået så langt.
Tror du ikke også det, Mister?
Jo.
Læg dig ned igen, og så dækker vi dine ben til.
- Irena, vi kan godt stoppe lidt. - Nej.
Sut på den her.
Nej. Vil du ikke nok lade være?
Kom. Vi må fortsætte.
Mit navn er Irena Zielinska.
Læg mig ned, Andrejs.
Læg mig bare ned.
Alt er i orden.
Byd dine engle at modtage hende -
- og at føre hende til himmels.
Hendes hjemstavn.
- Amen. - Amen.
Amen.
Jeg kan godt lide den her.
- Hvornår tegnede du den? - Den anden nat i gulagen.
Stakkels Kazik. Han havde altid problemer med fødderne.
Hvem er det?
- Det er dig. - Det ligner min far.
- Ser jeg sådan ud nu? - Nej. Nej, du ser værre ud.
Du har fanget hendes smil.
Se.
Det er bare en skitse, men jeg vil gøre den færdig.
- Det vil jeg. - Det er en virkelig fin tegning.
Du er en stor kunstner, Tomasz.
Det er nærmest som et fotografi. Skyggerne.
Det er virkelig flot.
Vi skal op til de bakker.
Måske er der noget vand deroppe.
Kom. Op med jer. Op.
Mister. Kom så.
Fortsæt uden mig.
Jeg er færdig.
Gå.
Gå op til bakkerne og led efter vand.
- Vent på os der. - Nej.
Vi skal nok indhente jer.
- Fandt I noget vand? - Nej.
Vis mig vej.
Vil du ikke nok vise mig vej?
Hvor er du?
Vand!
Zoran.
Heromkring.
Se engang.
Hvad hvis den er giftig?
Man skærer bare hovedet af den.
Giv mig kniven. Se engang.
- Det smager af kylling. - Ja.
En stor, sort, giftig kylling uden ben.
Det er ikke så slemt.
Valka talte om at spise hinanden, da vi var i Sibirien.
Gjorde han?
Og ville du have spist mig?
Ja.
- Ja, selvfølgelig. - Jeg ville aldrig have spist dig.
- Hvorfor ikke? - Du er for trævlet og bitter.
Jeg vil hellere spise slange.
Her er noget vand.
- Det er livsfarligt. - Hvad?
Godhed.
Hvor længe kan vi overleve på mudder og slanger?
Efterlad mig nu bare her.
Det kan du ikke, vel?
- Hør her, Mister. - Hvad?
Jeg kender måske ikke dit fornavn, -
- men jeg ved, hvad din søn hed.
- Det fortalte Irena dig. - Ja.
Må jeg sige hans navn?
David.
At sige hans navn bringer ham ikke tilbage.
Prøver du på at give mig livsviljen tilbage?
- Forhindre mig i at give op? - Er du da ved at give op?
I lejrene var der nogen, der anså døden for at være frihed.
- Hvorfor begik du så ikke selvmord? - Overlevelse var en form for protest.
- At være i live var min straf. - Straf for hvad?
Jeg tog David med til Rusland.
Og nu er der ingen til at tilgive dig.
Og du kan ikke tilgive dig selv.
Irena fortalte mig, -
- at de torturerede din kone, -
- og at hun stak dig.
Ja.
De gjorde det samme ved min dreng.
Og så skød de ham i hovedet.
Min kone er i live.
Hun overlevede og blev løsladt.
Så meget ved jeg.
Men hun vil aldrig kunne tilgive sig selv for det, hun har gjort.
Det er kun mig, der kan gøre det.
Hun piner sig selv, ligesom du gør.
Så jeg må hjem.
Jeg skal hjem.
Janusz!
Pak dine ting. Hurtigt.
Janusz!
Kan I høre det?
Hvad er det?
Tibet.
Jeg ønsker jer alt vel.
Lhasa.
Og hvor er Indien så?
Indien.
Indien? Ja.
Der er stien til Sikkim, hen over bjergene.
Mange tager den vej.
- Er der landsbyer på vejen? - Små landsbyer, ja.
De vil give jer mad og brændsel.
- Men I kan ikke tage af sted nu. - Hvorfor ikke?
Hvis det store snefald kommer, bliver det meget svært.
Vent til foråret.
Denne familie vil tage sig af jer.
Vi kan ikke krydse bjergene om vinteren.
Han sagde, det var svært, ikke umuligt.
- Janusz, det er kun tre måneder. - Det går ikke at give slip nu.
Hvis vi stopper nu, vil vi bukke under for udmattelsen.
Det er ikke at give slip. Vi er udmattede.
Jeg vil sove indtil foråret.
Du kan studere buddhisme og blive munk, -
- men først skal du lære at kunne lide deres te.
- Jeg kan allerede godt lide teen. - Godnat.
Hvad med dig, Mister? Hvad vil du lave i de tre-fire måneder?
Jeg tager til Lhasa.
Vores ven har en kontakt, som kan få mig ud gennem Kina.
Der er en amerikansk militærlejr der.
" Enhver er sig selv nærmest." Er det ikke det, I amerikanere siger?
- Zoran? - Hvad?
Vi slap fri.
Vi klarede den.
Du har ret. Han har ret.
Bortset fra et par bjerge, så er vi der.
- Vi klarede den. - Ikke os alle sammen.
Nej. Ikke os alle sammen.
Hvad vil du lave, Mister?
- Når du kommer hjem? - Hjem?
- Bygge metroer? - Måske vil jeg drive lidt rundt.
Jeg vil kæmpe.
Først mod tyskerne og så mod russerne.
Og hvad så? Vil du genopbygge din kirke?
Nej.
Jeg vil dø i kamp.
Jeg vil give Tomasz' tegninger til en avis. Få dem udgivet et sted.
Og så vil jeg lave hans kyllingeopskrift, -
- men med ekstra salt, bare for at irritere ham.
Og dig, Janusz?
Så længe kommunisterne er i Polen, kan du ikke komme hjem.
De vil skyde dig, Janusz.
Jeg vil bare fortsætte, indtil det er ovre.
Jeg vil fortsætte med at gå.
Han er gået.
Janusz!
Namaste.
Velkommen til Indien. Pas og papirer, tak.
- Vi har ingen pas. - Det gør ikke noget. Kom med mig.
- Hvor kommer I fra? - Sibirien.
- Og hvordan er I kommet hertil? - Vi gik.
8. maj 1945. Sejr i Europa.
1945-1948. Sovjetunionen påtvinger Polen kommunisme.
Et jerntæppe lægger sig over Østeuropa.
1956. Opstanden i Ungarn.
1961. Berlinmuren bygges.
1968. Sovjetunionen sender tropper ind i Prag.
1980. Den polske bevægelse Solidaritet modarbejder kommunismen.
1989. Kommunismen kollapser.
Polen frit.
Oversættelse: Jesper Buhl Scandinavian Text Service 2011